Krausův kříž, CHKO Brdy
Kraj: Středočeský kraj
Okres: Příbram
GPS souřadnice: https://mapy.cz/s/punuhofacu
Odkaz do map: 49.6583064N, 13.8522808E
Byl krásný den a já jsem se po
boku člobrdice toulal po Brdech. Člobrdice drandila na kolobrndě ták rychle,
jak jen jí to její vlastní síly do táhlého kopečka dovolily. Já jsem si
s radostí mi vlastní svištěl do hloubi lesa a zase zpátky a užíval jsem si
každý krok.
Den byl jako obrázek a přímo
vybízel k prochajdě. Na obloze zářil kamarád Puňťa už od samého rána.
Ptáčci pěli písně krásnější než krásné. A les ták krásně voněl, jako voní
v krásných dnech pouze po rozbřesku.
Tento krásný den jsem si
přivstal, abych si ho užil se vším všudy. A vyplatilo se. V lese nebylo
člobrdy, zato stopy mých místních kámošů byly ještě čerstvé. Poznal jsem
pěšinky, kterými šly jen chvilku přede mnou kámošky srnky. Poznal jsem pěšinky,
po kterých do vysoké trávy hopkali mí kámoši zajoši. Poznal jsem i místo, kudy
ještě před chvilkou procházeli mí kámoši divočáci. A že jich bylo. Už je na
světě asi další generace.
V lese živějším než živém
byl jsem jako doma. Několikrát jsem se chtěl rozsvištět jen tak mezi stromy do
hloubi lesa a nic neřešit. Ale podle čerstvých stop jsem věděl, že by to byl na
tomto místě holý nerozum. I proto jsem se nevydal k pramenu řeky Litavky,
který byl jen mrňousek ode mne. I proto jsem stále stoupal dál po zpevněné
lesní cestě ještě nerozhodnut, jaké místečko bude mým dnešním cílem.
Chvilku jsem svištěl do kopečka,
chvilku jsem dělal společnost člobrdici. Protlapkal jsem mnoho zatáček, když
v tom se cesta má stočila a po mé levé tlapce, v celé své kráse,
objevil se nádherný kamenný kříž, který mne přiměl se zastavit.
To se ví, kamarádi, normálně bych
se rozsvištěl dopředu, abych mohl místečko co nejdříve prozkoumat. Ale dnes
tomu bylo jinak. Posadil jsem se a z dálky jsem pozoroval to krásné místo.
Puňťa byl ještě nízko na obloze a lesu dával zvláštní přítmí. Borůvky byly
krásně osvícené. Vlahý větřík vanul a laskal mi kožíšek. A ti ptáčci jak pěli.
To vám byla, kamarádi, pohádka.
Jak dlouho jsem na místě seděl a
kochal jsem se pohledem, to vám neštěknu. Co vám ovšem štěknout mohu je, že
když jsem se dokochal, na průzkum jsem se přeci jen vydal. Vždyť jinak bych to
ani nebyl já.
Komentáře
Okomentovat