Čertův náramek
Kraj: Plzeňský
Okres: Klatovy
GPS souřadnice: 49.3927583N, 13.7521222E
Odkaz do map: https://mapy.cz/s/melepefedo
Byl krásný den, kdy na obloze
zářil kamarád Puňťa a kolem Puňti poletoval jeden naducaný mráček za druhým.
Vlahý větřík vanul, ptáčci pěli písně krásnější než krásné a den byl jako
obrázek. Tento krásný den jsem se po boku člobrdice toulal nádhernou jihočeskou
přírodou a nic mne nemohlo zastavit.
V tlapkách jsem měl spoustu
kilometrů, v merku jsem měl mnoho krásných míst. Několikrát jsem se
vykoupal v jednom z jihočeských rybníků, mnohokrát mi ležel svět u
tlapek. Objevil jsem místa malá i velká, ale domů se mi ještě nechtělo. Nejen,
že jsem nebyl moc unavený. Kožíšek mi také naznačoval, že jsem ještě neobjevil
všechna krásná místa, která se v tomto krásném koutu přírody ukrývají.
Svištěl jsem po boku drandící
člobrdice po měkoučké prašné cestě mezi poli, co chvíli jsem minul remízek. Po
pravé tlapce mi nejednou ležel svět u tlapek a já jsem si pod fousky
poštěkával, jak krásnou přírodu mám jen mrňousek za humny. Užíval jsem si každý
krok, když v tom jsem se objevil na rozcestí prazvláštního tvaru a mohl
jsem se vydat tolika cestami, že jsem nevěděl, kterou jen si vybrat mám.
Mohl jsem se vydat doleva, po
žluté turistické značce. Mohl jsem se vydat doprava, kamsi do zatáčky z mírného
kopečka. Mohl jsem se vydat rovně a sledovat zvláštní žlutou turistickou
značku. Mohl jsem se také vydat několika cestami, které vedly na louky a na
pole.
Chvilku jsem stál na rozcestí a
přemýšlel jsem kudy dál, když jsem vyskočil. Jen co se mé tlapky dotkly země,
už mne nesly kupředu, přímo za famfrňákem, do krátkého, ale zato vydatného,
kopečka.
Než jsem se nadál, byl jsem na
kopečku. Po levé tlapce měl jsem les, po pravé tlapce louku. Utlapkal jsem jen
pár kroků, když jsem měl les po obou tlapkách. Než jsem se v lese
rozkoukal, už jsem měl po pravé tlapce opět louku a svět mi ležel u tlapek.
Merčil jsem louky a lesy, merčil jsem kopce a kopečky. V dáli daleké
merčil jsem nádherné šumavské kopce.
Výhled to byl nevídaný, ale i
přesto se mé tlapky nezastavily. Nesly mne dál po měkoučké cestě, až na konec
vzrostlého lesa po mé levé tlapce. V místech, kde vzrostlý les nahradily
pidi stromky zmerčil jsem písčitou pěšinku vedoucí kamsi mezi stromky.
To se ví, jen co jsem pěšinku
zmerčil, změnil jsem směr. Než jsem se nadál,
už jsem svištěl mezi stromy a větvičky mne čechraly kožíšek. Usvištěl
jsem jen pár kroků, když se cesta má stočila a přímo přede mnou objevil se obrovitánský
balvan složený z několika balvanů.
Byl jsem na místě krásnějším než
krásném. Byl jsem na místě mi ták dobře známém. Byl jsem u Velkého čertova
náramku, u kterého jsem byl už tolikrát. Jen cesta, která mne sem dovedla, mi
přišla ták neznámá, jako bych po ní nikdy netlapkal. Ale opak je pravdou. Když
jsem tak stál u Čertova náramku, štěklo mi, že i tuto cestu moc dobře znám. Jen
když jsem sem tlapkal naposledy, byly stromky menší a pěšinka širší.
Komentáře
Okomentovat